Recenzija te knjige zajema tri točke: zgradbo zbirke, vprašanje izvora filozofije in začetka metafizike ter pogled na nov prevod. Fragmenti predsokratikov, izvirni naslov Die Fragmente der ...Vorsokratiker: Griechisch und Deutsch, je dvojezična izdaja fragmentov zgodnjegrških filozofov, katerih dela se – z izjemo nekaj Gorgiasovih govorov – niso ohranila.
Pri Založbi Gospodarskega vestnika, ki jo vodi direktorica Vida Šibenik in v znani zbirki Pravna obzorja, ki jo ureja akademik prof. dr. Marijan Pavčnik, je novembra 2010 izšlo Aristotelovo delo ...Politika (Πολιτικά, Politica, 1252-1342). Delo je prevedel doc. dr. Matej Hriberšek z oddelka za klasično filologijo.
Plotinov spis O dialektiki je edino v celoti ohranjeno delo antične grške filozofije s tem naslovom. Ker zelo jasno, zgoščeno in nazorno prikazuje njegovo temeljno stališče, ga je priporočljivo brati ...kot uvod v njegovo filozofijo sploh.
Grški pojem države Valentin Kalan
Keria: Studia Latina et Graeca,
12/2010, Volume:
12, Issue:
2-3
Journal Article
Peer reviewed
Open access
Ta sestavek je uvodni del raziskave o Aristotelovi politični filozofiji s posebnim ozirom na njegovo razumevanje demokracije. V prvem paragrafu podajam štiri definicije države, kakor jih moremo ...razbrati iz Aristotelove Politike, iz psevdo-Platonih Definicij, iz Antologije Janeza Stobeja in iz Velikega etimološkega leksikona, Etymologicum Magnum. V drugem paragrafu "Sinonimi za polis" podajam kratek popis grškega besedišča za državo. V tretjem paragrafu podajam pojem grške države skozi opis petih konstitutivnih elementov: 1. ozemlje, 2. ljudje, 3. vlada, 4. religiozno-mitološka utemeljitev polisa ter 5. antična država in pojem suverenosti. Razpravo zaključuje kratka opomba o odnosu med posameznikom (družbo) in državo v antiki.
Contemporary education systems are in a constant process of restructuring, thus requiring philosophy to reconsider the basic assumptions of education. The phenomenon of education can only be defined ...and clarified historically, i.e. with reference to the ancient Greek paideia. The Greek culture created a comprehensive system of both education and pedagogy as a theory of education, teaching, and knowledge (Dilthey). (1) A phenomenological approach to Aristotle's pedagogy. Aristotle's theory of physical, moral, and political education (Nicomachean Ethics and Politics) is founded upon the notion of the natural development of every being. In addition, Aristotle creates the concept of philosophical pedagogy. A philosophically educated person (ho pepaideumenos) has the competence to treat problems emerging with the formation of particular sciences, and to reflect on the method of each scientific discipline. This philosophical culture is also connected with dialectic, rhetoric, and politics. (2) Nietzsche's ideas on education and culture are presented in two of his early works: On the Future of Our Educational Institutions and We Philologists. In his criticism of the German education system of his time, he explains his basic historical assumption that the real homeland of education is the Hellenic world. A restructuring of the education system cannot be carried out without the Greek and Roman antiquity as the embodied categorical imperative of all culture. A general education which disregards antiquity is considered barbaric. However, Nietzsche's philosophy of education remains unfinished, giving no definite conclusions. (3) Camus’ philosophy describes the modern West European culture as nihilistic. The essence of nihilism is a systematic ignorance of the limits of human nature, which can lead to historical crimes and to destroying the conditions for the human existence in the world. The formation of a world that will not be subdued by the logic of nihilism is possible only through artistic creativity. His ‘solar’ or Mediterranean thought, giving special emphasis to nature, measure, and beauty, is a revival of Greek philosophy. (4) In her essays Between Past and Future, Hannah Arendt studies the contemporary crisis of education. She distinguishes three causes for the crisis: the assumption of an autonomous child's world, the predominance of pedagogy over knowledge, and the teaching of skill rather than of knowledge. Every education system must bear responsibility for the development of the child as a person, at the same time ensuring the continuity of the world. The phenomenon of refusing responsibility for the world is a symptom of estrangement. In her view, education is where it is up to us to decide whether we love the world and our children enough to prepare them for the task of renewing a common world.
Aprila letos je Založba Modrijan izdala zbirko Euroman, ki jo sestavlja 27 proznih del iz 27 držav članic Evropske unije. Republiko Ciper predstavlja novela oziroma zgodba (Si^yn^a) Gangsterji (»Ol ...av^^oplrsq«), katere avtor je Lefkios Zafiriu (AeÜKioq Za^eipiou), prevajalka pa Jelena Isak Kres, ki je dodala tudi spremno besedo in opombe. Delo je izšlo leta 1982 v Lefkosiji pri založbi Pòntpo (Tolkač) in je bilo kmalu nato nagrajeno z državno nagrado.
Razprava je bila napisana kot prispevek za filozofski kongres v Grčiji, ki je skušal osvetliti tudi filozofsko razsežnost dogodka olimpijskih iger: v etiki zavzema mesto vrhunskih športnih dosežkov ...ideja dobrega življenja. - V prvem paragrafu je prikazana Nietzschejeva teorija o agonalnem značaju grške kulture. Grški gimnastični in muzični &y&lvE<; so svete tekme in zibelka vrhunskih dosežkov grške kulture. Nato skušam prikazati nekatere filozofske vidike fenomena tekmovanja, &ywv-a, pri čemer se opiram na besedila treh avtorjev: Antifonta, Tukidida in Aristotela. Pri Antifontu ima &ywv tako etično-antropološko kakor pravno-politično razsežnost, pri Tukididu je razvidno, kako se v &ywvu konkretizirajo politične odločitve, tako v Šparti, še bolj pa v Atenah, medtem ko je pri Aristotelu &ywv ime za kulminacijo življenjske dejavnosti, olimpiade pa oporišče za ciklično potekanje časa kot življenjskosvetnega dogajanja.
V prvem delu so podani nekateri skoraj senzacionalni rezultati nedavnih arheoloških raziskovanj antične Stagire. Vse do leta 2000 (!) ni bilo nobene arheološke evidence o Aristotelovem rojstnem ...mestu. Medtem ko je danes Stagira vas v notranjosti Halkidike, je bila v antiki Stagira obalno mesto, ki se je nahajalo blizu sedanjega naselja Olimpiada na Vzhodni obali Halkidike. V drugem deluje govor o Miezi oziroma o Aristotelovi šoli v svetišču nimf, v Nimfeju pri Miezi – današnje mesto Nausa (Naousa). O tem arheološkem najdišču imamo tu razpravo iz prve roke, ki jo je napisala grška arheologinja Marija Lilibaki-Akamati. V tej šoli je Aristotel vzgajal Aleksandra in njegovo generacijo. Ob tem so podane nekatera glavna etična in politična stališča Aristotela in Aleksandra. Ker je Aleksander umrl pred Aristotelom, govorim nekoliko tudi o Aleksandrovem pomenu za »heleniziranje sveta« (Nietzsche). V tretjem delu je na kratko opisano nedavno odkritje natančne lokacije Aristotelovega Likeja v Atenah. Aristotelov povratek v Atene leta 335 in njegov ponovni umik iz Aten leta 323 - prvič se je umaknil leta 348 - sta postavljena v politični kontekst spora med protimakedonsko in promakedonsko (šibkejšo) stranko v Atenah.
Prevajanje klasičnih del grške filozofije v moderne jezike je v marsičem neprimerljivo s prevajanjem del, ki so napisana v modernih evropskih jezikih. Zato v prvem delu najprej obravnavam Vicovo ...teorijo jezika v 'Principih nove znanosti', nato pa Heideggrovo teorijo prevajanja, ki se sooča z dejstvom neprevedljivosti temeljnih filozofskih besed. V drugem delu podajam kratko fenomenologijo prevajanja nekaterih - osmih - temeljnih besed Aristotelove Metafizike, in sicer: kategorija, bit in bivajoče, tò hypokeímenon - subjekt, idéa/eîdos - pralik/oblika, choristón - bivajoče po sebi, tò tí ên eînai - bistvenost, lógos in akcidenca - symbebekós. Prevajanje temeljnih filozofskih del je tudi vedno iskanje jezikovnih možnosti lastnega jezika.
Aristotelov pristop k glasbi poteka na treh področjih: harmonična znanost, psihologija glasbe ter vpliv glasbene umetnosti na človeka, kar zajemata nauk o ethosu glasbe in nauk o glasbeni katarzi. V ...tej razpravi bomo obravnavali Aristotelovo razumevanje glasbe v Metafiziki in njegovo psihologijo sluha in zvoka v spisu O duši. Aristoteles je v Metafiziki obravnaval matematične temelje pitagorejske harmonike, to je pitagorejska teorija števil. Pri tem je zavrnil pitagorejsko in platonistično teorijo o številih kot vmesnih bitnostih med čutnozaznavnimi stvarmi in idejami. Aristoteles je zavračal tudi idejo kozmične glasbe in vzpostavil razlikovanje med matematično in akustično harmoniko. Posebej sta prikazana dva pojma Aristotelove harmonike: njegovo razumevanje četrttona in glasbenega sozvočja ali konzonance. V svoji psihologiji je Aristoteles glasbo upošteval kot čutnoznaznavni pojav. Pri tem je vzpostavil razlikovanje med zvokom, glasom in tonom, kar je ostalo veljavno vse do moderne fizikalne akustike. Posebej pa je pomembno njegovo določilo kot razmerja, λόγος-a in glasu kot sozvočja: čutno zaznavanje je primerjal z glasbilom na strune. Aristoteles je tako preoblikoval pitagorejsko razumevanje duše kot harmonije in naznačil umetnostni karakter slušnega izkustva.