The article aims to show the similarities and differences between Nietzsche’s interpretative knowledge and Gadamer’s interpretative understanding. Emphasizing the “interpretative” nature of knowledge ...and understanding both authors faced the problem: how is it possible to avoid the dogmatic affirmation of one and only “correct” interpretation without lapsing into absolute relativism, which rejects any possibility of speaking about “validity” of competing interpretations. The dilemma of dogmatism and relativism in understanding of “meaning” is also the central problem of modern hermeneutics that had sparkled the debate between H. G. Gadamer and E. Betti, J. Derrida and J. Habermas. This article is intended to support two theses. First, there are irreducible differences between positions of Nietzsche and Gadamer, therefore, any attemptsto reduce Nietzsche’s “perspectivism” to Gadamer’s “philosophical hermeneutics” are not valid. Second, the problem of relativism and dogmatism of “meaning” in Gadamer’s hermeneutics can be solved through the provision of Husserl’s phenomenology, which describes how we recognize the meaning of a “thing” as a “thing in itself” through different “profiles”. However, Nietzsche’s perspectivism, which criticizes dogmatism of “meaning”, does not solve the problem and hence slides to the other extreme – relativism.
Rad pruža uvid u problematiku pojmova baština i teška baština. Dublje istraživanje izvora i upotrebe ovih pojmova ima za svrhu rasvjetljavanje pozicija koje se zauzimaju njihovim korištenjem te ...reperkusija koje iz toga proizlaze. Teška baština pojam je kojim se mahom označavaju baštinski fenomeni koji su u sukobu sa službenim narativima i kulturnim politikama. U radu se iznose tri primjera teške baštine – iz Berlina, Zagreba i Busana – koji će poslužiti kao osnova za analizu pojmova. Rad će prikazati kolika je opravdanost upotrebe distinktivnog pojma teške baštine te koje su njegove prednosti i nedostaci kada se upotrebljava unutar znanstvenog diskursa.
Vinodolska udolina, smještena u sjeverozapadnome dijelu Hrvatskoga primorja, odlikuje se složenom geološkom građom i morfološkim uvjetima. Unutrašnji udolinski prostor izgrađuju flišolike naslage ...paleogenske starosti, a strmi bokovi udoline izgrađeni su od karbonatnih stijena kredne i paleogenske starosti. Padine izgrađene od flišolikih naslaga gotovo su u potpunosti prekrivene različitim vrstama površinskih naslaga kvartarne starosti, među kojima su obilno zastupljene površinske naslage sastavljene od fragmenata karbonatnih stijena. Tijekom prethodnih istraživanja, temeljenih na konvencionalnome terenskom geološkom kartiranju uglavnom u sjeverozapadnome i središnjemu dijelu Vinodolske udoline, ove su kvartarne naslage smatrane izravnom posljedicom tektonskoga razvoja istraživanoga područja, odnosno posljedicom pojava odrona, pa su općenito nazivane kvartarnim vapnenačkim brečama i kvartarnim naslagama odrona. Ovaj rad prikazuje šest vrsta kvartarnih naslaga sastavljenih od fragmenata karbonatnih stijena te njihovu prostornu raspodjelu na cijelome području Vinodolske udoline (64,57 km2 ), koje su identificirane i kartirane na temelju vizualne interpretacije digitalnoga modela reljefa (DMR) prostorne rezolucije 1 x 1 m izrađenoga od visinskih podataka prikupljenih laserskim skeniranjem iz zraka primjenom LiDAR tehnologije. Litološki materijali klasificirani su u skladu s inženjerskogeološkim principima i predstavljaju inženjerske formacije. Nove spoznaje o vrstama, oblicima, geometrijskim značajkama i hipsometrijskim položajima identificiranih sedimentnih tijela upućuju na to da su i neki ostali tipovi gravitacijskih pokreta, a ne samo odroni, imali važnu ulogu u formiranju kvartarnih naslaga sastavljenih od fragmenata karbonatnih stijena u Vinodolskoj udolini. Ovaj rad također prikazuje i mogućnosti primjene metode vizualne interpretacije DMR-a izrađenoga od visinskih podataka prikupljenih laserskim skeniranjem iz zraka primjenom LiDAR tehnologije za identifikaciju i kartiranje površinskih naslaga na područjima istraživanja obilježenima složenom geološkom građom i morfološkim uvjetima.
Varaždinske su se barokne večeri kroz četiri i pol desetljeća razvile od skromne inicijativne
ideje do uglednoga međunarodnog festivala od nacionalnog značenja i trajne
tematske orijentacije vezane ...uz barokni ambijent matičnoga grada. Tijekom godina osnovni
se tematski repertoar oplemenjivao dodatnim sadržajima: poglavito znanstvenim
sastancima i nakladničkom aktivnošću, sačuvavši na nosačima zvuka brojne zanimljive
interpretacije. Osobitosti su festivala intenzivna skrb za nacionalnu glazbenu
baštinu, podjednako na znanstvenoj kao i na izvedbenoj razini te distribucija pojedinih
festivalskih programa u gradove i mjesta županije, ali i izvan nje, a posljednjih godina i
izvan Hrvatske kroz suradnju sa zemljama partnerima.
Straipsnyje nagrinėjama dialogo problemos sklaida ir sprendimo būdai H. G. Gadamerio hermeneutinėje filosofijoje. Kaip pradžios taškas dialogo temos plėtotei pristatoma F. D. Schleiermacherio ...hermeneutikoje plėtota interpretacijos kaip autoriaus ir interpretatoriaus dialogo samprata. Akcentuojant interpretacijos produktyvumo ir naujos prasmės kūrimosi aspektą, atskleidžiami interpretacijos ir tiesioginio dialogo panašumai. Tai pagrindžiama nagrinėjant dialogą kaip horizontų liejimosi veiksmą ir atskleidžiant kito esaties bei susikalbėjimo patirties interpretacijoje ir tiesioginiame pokalbyje bruožus. Galiausiai nagrinėjama, kaip dialogo temos įtraukimas į hermeneutinę filosofiją keičia pačios interpretacijos, jos tikslų bei metodo sampratą.
Straipsnyje nagrinėjamas dažnuminės tikimybės interpretacijos ir redukcionistinės programos santykis. Aptariamas loginių pozityvistų požiūris į dažnuminę tikimybės interpretaciją. Teigiama, kad R. ...Misesas sumaišo teorinius ir empirinius elementus. Dažnuminės tikimybių teorijos empiriškumas yra labai iliuziškas. Eksplicitinis tikimybės apibrėžimas ne tik sukomplikuoja teoriją, bet ir nenurodo teorijos ir empirinės tikrovės ryšio. Tikimybės reikšmės faktiškai nustatomos tik iš baigtinių bandymų serijų, ir jų nustatymo procedūra nėra ir negali būti susijusi su perėjimu prie ribos. Dažnuminė teorija nėra pranašesnė už tas aksiomines tikimybių teorijas, kuriose pasitenkinama implicitiniu termino apibrėžimu. Tikimybės priskyrimas ireguliariai sekai yra susijęs su aktualios begalybės sąvokos vartojimu, t. y. teorija, pretenduojanti į empirinę, vartoja griežtesnes prielaidas negu reikalingos nagrinėjant įprastinių matematinių sekų konvergenciją.
Straipsnyje apžvelgiami natūraliųjų, mokslinių ir dirbtinių kalbų objektyvūs statusai ir bandoma atsakyti į klausimą, kiek pagrįsti mėginimai dirbtinę kalbą traktuoti kaip natūraliosios kalbos ...idealizaciją (modelį). Dėstomi struktūriniai dirbtinės kalbos sudarymo programos principai. Teigiama, kad sisteminga kalbos teorija turi būti pirmiausia semantinio pobūdžio teorija, t.y. teorija, apimanti bendrą reikšmių sistemą ir atsižvelgianti į realų reikšmių – verbalinių ir neverbalinių – įgijimo ir jų funkcionavimo procesą. Verbalinės išraiškos neapibrėžtumas yra natūrali kalbos įsisavinimo mechanizmo pasekmė. Reikšmės neapibrėžtumas yra natūrali reikšmių tarpusavio interpretavimo (apibrėžimo) išdava: interpretuojanti reikšmių sistema negali duoti reikšmės (jų komplekso), kuris įgalintų visišką pretenduojančios į sistemą reikšmės interpretaciją, o nevisiška interpretacija reiškia dalinį neapibrėžtumą.
Straipsnyje aptariamos literatūros mokslo metodologijos problemos: kūrinių interpretavimo, vertinimo principai, kritikos subjektyvumo-objektyvumo problema. Aptariama J. Lotmano kūrinio suvokimo ...koncepcija. Struktūriniu požiūriu materialus, tipografiškai surinktas tekstas nėra vienintelis meninės analizės objektas. J. Lotmanas griežtai atsisako tapatinti tekstą ir meno kūrinį. Tekstas jo nuomone, yra vienas svarbiausių meno kūrinio komponentų, bet meninis efektas kyla gretinant tekstą su sudėtingu gyvenimiškųjų bei idėjinių-estetinių vaizdinių komplesu. J. Lotmanas skyrė vidinę teksto sandarą, arba vidinius teksto ryšius, ir teksto ryšius su aplinka, arba užtekstinius ryšius. Atskleidus naujus teksto ryšius su kontekstu, keičiasi ir imanentinė teksto struktūra. Straipsnyje skiriamas literatūros kritikos pirmasis, hipotezės kūrimo etapas – tai išankstinio žinojimo primetimas naujam tyrimo objektui, Antrasis, analizės, etapas, yra hipotezės tikrinimas – gaunami pirmieji argumentai, patvirtinantys aprašymo adekvatumą. Aptariama kritiko metodikos tinkamumo problema. Nuolatinis tekstų perinterpretavimas yra literatūrinio teksto gyvavimo forma.
Straipsnyje analizuojamas F. Nietzsche’s požiūris į klasikinio mąstymo paradigmą. Remiantis Nietzsche’s „valios siekti galios“ teorija, numatančia tik genealoginį, tipologinį ir simptomologinį ...pasaulio supratimą, siekiama parodyti, kad klasikinio mąstymo prigimtis yra ne racionali loginė, bet metaforiška. Todėl racionali klasikinio mąstymo raiška Nietzsche’s „galios“ filosofijoje atsiveria tik kaip niekada nepašalinamo pirmapradžio metaforiškumo liekana, kaip metaforiškumo suakmenėjimas ar neteisėta užmarštis ir kaip tik todėl racionalus klasikinis mąstymas Nietzsche‘s požiūriu ir negali apeliuoti į jokią universalią Tiesą, į jokį universalųjį pasaulio pažinimą, kylantį iš kokio nors vieno metafizinio pradžios taško. Straipsnyje siekiama parodyti, kokiomis sąmonės architektūrinėmis metaforomis Nietzche aprašė klasikinį mąstymą ir kokia šio mąstymo simptomatika nagrinėjant jį iš „valios siekti galios“ interpretatyviųjų ir metaforinių pozicijų.
The history of philosophy, seen as an activity of perpetual rereading of philosophy’s past in the light of new contexts, always has to be faced with the interpretative methodological challenges of ...its own time. The contemporary interpretation of the Presocratics has to: give anew an answer to the question of what represents the Presocratic philosophy; determine the interpretive approach in accordance with the methods that are used during that process; evaluate how much today’s world view can digress from historic-philosophical reality; but also establish minimum standards for methodologically appropriate interpretation. Within this theoretical framework, through detecting some contemporary interpretative tendencies of the Presocratic philosophy, this text problematizes the identity of the Presocratics, analyzes the approaches of “philosophical synthesis”, “philological analysis” and “philosophical analysis”, brings out the endeavors for overcoming certain interpretive stereotypes, but also lays down the founding conditions for a methodologically opportune interpretation. In addition, this paper points out, analogously to the view-point that philosophy is an open and endless process, the opinion that history of philosophy, as immanently philosophical discipline, cannot lay down permanent methodological standards.