Formalni pozitivno-pravni okvir zaštite prava nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj na visokoj je razini uzimajući u obzir odredbe Ustava Republike Hrvatske i Ustavnog zakona o pravima ...nacionalnih manjina (sa snagom organskog zakona), prihvaćenih i potvrđenih međunarodnih ugovora, te drugih zakona i podzakonskih akata. Dodatno, iz ustavnosudske prakse proizlazi spremnost na zaštitu prava nacionalnih manjina, što je apostrofirano potvrdom st. 2. Izvorišnih osnova, čl. 1. i čl. 3. (iz kojih proizlazi prihvaćanje tzv. političkog ili građanskog koncepta naroda), te čl. 15, st. 4. (individualno pravo pripadnika nacionalnih manjina na služenje svojim jezikom i pismom) dijelom hrvatskog ustavnog identiteta. Stoga je razloge problema u ostvarivanju prava nacionalnih manjina potrebno tražiti u nedostatnom stupnju razvoja društvene i političke kulture.
Što ne valja s populizmom? Kulenović, Enes
Anali Hrvatskog politološkog društva,
04/2021, Letnik:
18, Številka:
1
Journal Article
Recenzirano
Odprti dostop
Glavni je cilj ovog članka istražiti odnos između populizma i predstavničke demokracije. Rad je podijeljen u dva dijela. U prvom dijelu rad nudi detaljnu analizu triju kritika populizma i implikacija ...koje te kritike imaju na naše razumijevanje predstavničke demokracije. Prvo, bavi se argumentom da se populizam neizbježno oslanja na demagogiju i ispituje posljedice koje ovaj argument za koncept političkog predstavljanja u demokraciji. Drugo, raspravlja se o tvrdnji da se populizam oslanja na pretjerano pojednostavljenje političkih pitanja i onome što ta tvrdnja otkriva o demokratskom idealu informiranog i politički odgovornog birača. Treća se kritika bavi antipluralističkim karakterom populističke politike, koja se, tvrdi se u radu, može proširiti i na sam koncept narodne suverenosti. U drugom dijelu, članak se pobliže bavi odnosom populizma i predstavničke demokracije. Oslanjajući se na uvide iz prvog dijela, ispituje se različita institucionalna ograničenja volje većine i kako populizam ta ograničenja redefinira kao antidemokratske i elitističke prepreke narodnoj volji. Konačno, rad propituje prevladavajuće stajalište koje drži da je populizam fenomen koji proizlazi iz napetosti između liberalnih i demokratskih načela unutar predstavničke demokracije te nudi alternativni okvir za razumijevanje odnosa između populizma i demokracije.
Autor u članku polazi od tvrdnje da se za dobivanje uvida o mjestu i ulozi svećenika u sinodalnom hodu Crkve treba najprije poći od sinodalnog načela. Zato se u prvom dijelu članka najprije daju neki ...naglasci i obrisi teologije sinodalnosti kako bi se ukazalo na stil i način življenja u Crkvi po načelu sinodalnosti. Budući da oživljavanje načela sinodalnosti zahtijeva, prema riječima pape Franje, preobrazbu crkvenog mentaliteta, u drugom dijelu se analizira klerikalizam kao unutarcrkveni problem (ad intra), ukazujući na poteškoće i opasnosti koje sa sobom donosi, osobito u onemogućavanju sinodalnih procesa u Crkvi i obezvređivanju dostojanstva svih krštenih, a onda i samog svećeničkog identiteta i poslanja služenja. Po klerikalističkom mentalitetu svećenik razvija odvojenost i udaljenost od naroda kojemu je poslan te dolazi do opasnosti da vlastiti identitet uzdiže kao superioran nad drugima, što dalje dovodi do opasnosti da se zaniječe dostojanstvo vlastite službe i poslanja. Kritički pogled na klerikalizam kao opasnost i kočnicu sinodalnosti nadopunjava se u trećem dijelu rada pozitivnom perspektivom mjesta svećenika u sinodalnom i evangelizacijskom putu naroda kojemu je poslan.
The author begins the article with the claim that in order to gain insight into the place and role of priest in the synodal journey of the Church one needs to start with the synodal principle. Hence, in the first part of the article, he presents some emphases and sketches of theology of synodality in order to point out the style and way of life in the Church according to the principle of synodality. Since bringing back the principle of synodality demands, according to the words of Pope Francis, a transformation of the ecclesiastical mentality, the second part of the article analyses clericalism as an innerecclesiastical problem (ad intra) and points out difficulties and dangers that it holds, especially in terms of hindering the synodal process in the Church and devaluation of the dignity of all baptised, as well as the priestly identity and mission to serve. According to the clericalist mentality, the priest ought to develop separateness and distance from the people to whom he was sent. This puts him in danger to exalt his own identity as superior than identity of others, which carries another danger of denying the dignity of his own office and mission. A critical view of clericalism as a danger and hindrance to synodality, is complemented in the third part of the article with a positive perspective on the place of the priest in synodal and evangelisation journey of the people to whom he is sent.
The article analyzes the portrayal of the Kolpa as a border river in the leading Slovenian liberal newspaper Slovenski narod from 1868 to 1918. A border river is understood both in terms of the ...political concept of a border river and in terms of a natural border in a landscape. The differences between these two concepts can occur over long historical periods and can change significantly (e.g. due to floods, changes in the riverbed and the loss or acquisition of the status of a border river). In the period examined, the Kolpa formed an internal border between the Hungarian and Austrian parts of the Habsburg Monarchy. In addition, since the Late Middle Ages it has been a political border between Carniola and Croatia. The article analyzes the following aspects: a) the Kolpa as a border and a political concept, b) the management of the Kolpa (construction and maintenance of bridges, traffic bans, and restrictions), c) the Kolpa as a dangerous river, and d) border disputes.
Ovaj članak prikazuje odnos između ustanovljenja Crkve i izraelskog naroda. Autor nastoji odgovoriti na pitanje koje je važno za suvremenu teologiju: je li Crkva nadomjestila izraelski narod? U ...članku se također obrađuje drugo pitanje povezano s prvim: Je li izabrani narod Staroga zavjeta »razbaštinjen« nakon utemeljenja Crkve (Ecclesia)? Za razumijevanje odnosa između Crkve i izraelskog naroda ima temeljnu važnost nauk Drugoga vatikanskog sabora, prvenstveno u Deklaraciji o odnosu Crkve prema nekršćanskim religijama Nostra aetate (br. 4). Ona obrađuje ovaj odnos iz perspektive povijesti spasenja, pokazujući kontinuitet između Božjega naroda Staroga i Novoga saveza. Ovaj dokument ne obrađuje pobliže međusoban odnos ili detalje o soteriološkom položaju naroda Staroga saveza. Radi otkrivanja odnosa Crkve prema izraelskom narodu, autor je istražio Isusovo oslanjanje na Toru i ključne događaje u utemeljenju Crkve: uspostavu Dvanaestorice i ustanovu Euharistije. Dvanaestorica i Euharistija daju temelj tvrdnji da je Crkva Izrael posljednjega vremena. S obzirom na odnos između Crkve i Izraela, iz perspektive povijesti spasenja, autor zaključuje da Bog nije odbacio izraelski narod niti je dokinuo njegovo poslanje da prenosi objavu. Narod Staroga saveza i dalje nosi ono što je ispunjeno po Isusu Kristu i ekonomiji spasenja. Nakon ustanovljenja Crkve nije se dogodilo »razbaštinjenje« izraelskoga naroda.
Za plodonosno razumijevanje prirode Crkve Biblija koristi niz slika koje zajednički tvore modele Crkve prema kojima vjernici žive i djeluju. Modele Crkve razmotrili smo u tri kategorije: prvu čine ...modeli koje danas kreira svakodnevni život, drugu čine modeli koje su kroz povijest osmislili ljudi i, treću, modeli utemeljeni u Riječi Božjoj. Modeli Crkve, koje danas kreira svakodnevni život, i modeli Crkve, koje su kroz povijest osmislili ljudi, služe nam kao negativni primjeri modela koje treba mijenjati i izbjegavati, posebice modele Crkve kao institucije i kao denominacije. Biblija prikazuje specifičnu stvarnost i narav Crkve brojnim i različitim slikama iz svakodnevnog života. Među njima su slike iz sustava vlasništva; slika funkcioniranja ljudskoga tijela; slike predbračnog, bračnog i obiteljskog života; slike iz područja graditeljstva, poljodjelstva, stočarstva, ribarstva te građanstva i domoljublja. Svaka od upotrijebljenih slika komunicira jednu ili više Božjih istina na način koji je iskustveno vrlo blizak i poznat slušateljima i čitateljima. Te su slike odraz života i upućuju na život. Kršćanstvo 21. stoljeća treba usvojiti i primijeniti biblijske slike Crkve koje zajednički tvore biblijski model Crkve. Pri uspostavi modela trebamo se usredotočiti na Boga i njegove svrhe i planove za konkretno vrijeme, prostor i kulturu. Komunikacija s Bogom treba biti potpuno otvorena, a Crkva spremna slijediti Božje planove i vodstvo Svetoga Duha. Biblijski model Crkve sadrži Božje (nepromjenjive) i ljudske (promjenjive) elemente. Bog je nepromjenjiv, stoga je trajno i nepromjenjivo u Crkvi sve ono što dolazi od Boga, a mijenjati se može i mora sve ono što je došlo od ljudi. Ljudski elementi trebaju biti u skladu s Riječju Božjom i vodstvom Svetoga Duha kako bi Crkva plodonosno vršila Božju volju.
In order to have a fruitful understanding of the nature of the Church, the Bible
uses a variety of pictures, which when taken together form Church models by
which believers live and act by. We have reviewed Church models in three categories:
the first category is taken by Church models which are formed today by
our everyday life; the second one are Church models which have been created by
man throughout history; and third, the Church models which have a foundation
in the Word of God.
Church models formed by everyday life and man-made Church models can
be used as negative examples of models to be changed and avoided, especially
models of the Church as an institution and as a denomination. The Bible shows
a particular reality and nature of the Church by using numerous different pictures
from everyday life. These include pictures from the ownership system; the
picture of the way the human body works; pictures from premarital, marital, and
family life; pictures from architecture, agriculture, cattle breeding, fishery, and
citizenship and patriotism. Each of the used pictures communicates one or more
God’s truths in a way that is experientially very close and familiar to the listeners
and readers. These pictures reflect life and point towards life.
The 21st century Christianity needs to adopt and apply Biblical pictures of
Church which, when taken together, form the Biblical Church model. As we establish
this model, we need to focus on God and His purposes and plans for a
specific time, place, and culture. Our communication with God needs to be completely
open, and the Church needs to be prepared to follow God’s plans and the
guidance of the Holy Spirit. The Biblical Church model contains God’s (immutable)
and human (mutable) elements. God is immutable, which is why anything
that is permanent and immutable in Church comes from God, and what can and
needs to be changed is anything that came from people. The human elements
need to be aligned with God’s Word and the Holy Spirit’s guidance, so that the
Church would be able to obey God’s will fruitfully
"It is a fully illuminated story that Richard Taruskin, in the
path-breaking essays collected here, unfolds around Modest
Musorgsky, Russia's greatest national composer... Taruskin's
tour de force ...comes with a frontal attack on all the Soviet-bred
truisms that for a century have refashioned Musorgsky from what the
evidence suggests he was--an aristocrat with an early clinical
interest in true-to-life musical portraiture and a later penchant
for drinking partners who were both folklore buffs and political
reactionaries democrat."--From the foreword Incorporating both new
and now-classic essays, this book for the first time sets the vocal
works of Modest Musorgsky in a fully detailed cultural, political,
and historical context. From this perspective Richard Taruskin
revises fundamentally the composer's historical and artistic image,
in particular debunking the century-old dogmas of Vladimir Stasov,
Musorgsky's first biographer. Here the author offers the most
complete explanation of the revision of the opera Boris
Godunov , compares it to contemporaneous operas by Chaikovsky
and Rimsky-Korsakov, advances a revisionary characterization of
Khovanshchina as an aristocratic tragedy informed by a
pessimistic view of history, discusses Musorgsky's use of folklore,
and, focusing on Sorochintsi Fair , brings to a climax his
refutation of Musorgsky as a protorevolutionary populist. The
epilogue is a survey of revisionary productions of Musorgsky's
works at home during the Gorbachev era.
Pomen časopisa Slovenski narod (1868- 1943) za ustvarjanje slovenskega nacionalizma je nesporen. Slovenski narod je postal prvi trajni politični časopis s slovenskim predznakom, ki je le štiri leta ...po nastanku (kljub neugodnim političnim razmeram) postal tudi prvi slovenski dnevnik. Avtor obravnava jugoslovanstvo v Slovenskem narodu kot kategorijo prakse v obodbju 1868-1890. Da bi lažje razumeli kompleksnost in ambivalenco kategorije jugoslovanstva v časopisu Slovenski narod, smo preverili štiri oblike: jugoslovanstvo kot samooznačba, vloga Slovencev kot zidu jugoslovanstva, vloga Slovencev kot posredovalcev kulture južnim Slovanom ter razmerje ženske - jugoslovanstvo. Glavni namen je pokazati na dolgotrajno konstrukcijo (jugo)slovanstva kot dela slovenskega nacionalnega diskurza in na pomembno vlogo časopisa Slovenski narod v tem procesu. Jugoslovanstvo in slovanstvo v Slovenskem narodu sta bila v svojem bistvu slovenski nacionalizem, ki se je lahko v tej obliki simbolno prelival preko svojih meja.
One of the fundamental issues in the philosophy of Russian culture is the relationship between the common people narod and the intelligentsia. This issue was discussed by academic philosophers in the ...pre-Soviet period, but only to a certain extent. Yet, it became a major focus of classical Russian philosophical fiction. The century-long era of the serfdom of peasants and the long dominance of the landlords caused the two groups to view each other with suspicion and disbelief. The centuries-old serfdom of peasants and the same prolonged domination over them by the landlords made the relationship between the two castes so complicated that the only appropriate term to describe it would be the term "strangers." The revolutionaries of the 1870s, known as the Raznochintsy, were also seen as strangers by the peasants. Could this relationship have been changed by regicide or revolutionary education? Or, could perhaps the unexpected charity of the landowners have inspired a sense of mutual trust and compassion among these social castes? Ivan Turgenev, Leo Tolstoy, and Yuri Trifonov were preoccupied with this issue in their works.