Artykuł stanowi analizę praktyk czytelniczych stosowanych przez Wisławę Szymborską w ramach tak zwanych lektur nadobowiązkowych. Zgromadzony w obszernym tomie zbiór książkowych quasi-recenzji ...reprezentuje twórczość ludyczną, której źródłem jest właściwy poetce – miłośniczce kuriozów i nonsensowego humoru – zmysł dziwności. Celem lektury, obejmującej różnorodne pod względem tematycznym i gatunkowym teksty (podręcznik bukieciarstwa czy popularny poradnik Jak mieszkać wygodniej sąsiaduje tu z Próbami de Montaigne’a czy z Aforyzmami Nietzschego), jest zatem poszukiwanie w nich niezwykłych szczegółów, komicznych paradoksów czy zaskakujących faktów i zdarzeń. Czytaniu Szymborskiej, podporządkowanemu poetyce wyrafinowanej zabawy, wydaje się patronować zarówno idea dawnych gabinetów osobliwości, której odpowiednikiem w przypadku rzeczywistości książkowej staje się swoista, odzwierciedlająca kierunek lektury Bibliotheca Curiosa, jak i Tuwimowska zasada cicer cum caule, określająca podstawę stworzonej przez poetę kolekcji „niepotrzebnych wiadomości”.
Hvordan brukes nonsens og satire i en utforsking av ulike stereotypiske oppfatninger om både flyktninger og nordmenn i barneboka Kurt koker hodet (2003)? I artikkelen analyseres ei barnebok som ...tematiserer flyktningekrisen og debatten om denne. Artikkelen utforsker hvordan boka kan forstås som oppdragende ved at den gjør leseren bevisst på egne fordommer i møte med de andre. Et mangfold av barnebøker har tatt opp flyktningetemaet de siste årene, men Loes barnebok skiller seg fra det typiske ved at det er en satirisk bok i nonsenstradisjonen. Dermed inviterer den også i mindre grad til medfølelse og identifikasjon med flyktningen enn det som er vanlig i denne typen barnelitteratur. Barnelitteratur blir gjerne beskrevet som enklere enn litteratur for voksne. Satiren er imidlertid kompleks i uttrykket, hvor humor, ironi og sarkasme inviterer til samfunnskritikk. Hvordan brukes nonsens og satire i barneboka? Hvem rammes av ironi og latterliggjøring? Bakhtins teorier om karnevalisme, latterens makt og det flerstemmige i litteraturen danner det teoretiske bakteppet for artikkelen, samt ulike teorier om barnelitteraturens egenart.
On bullshit Frankfurt, Harry G
2005., 20090110, 2009, 2005, 2005-12-31
eBook
One of the most salient features of our culture is that there is so much bullshit. Everyone knows this. Each of us contributes his share. But we tend to take the situation for granted. Most people ...are rather confident of their ability to recognize bullshit and to avoid being taken in by it. So the phenomenon has not aroused much deliberate concern. We have no clear understanding of what bullshit is, why there is so much of it, or what functions it serves. And we lack a conscientiously developed appreciation of what it means to us. In other words, as Harry Frankfurt writes, "we have no theory." Frankfurt, one of the world’s most influential moral philosophers, attempts to build such a theory here. With his characteristic combination of philosophical acuity, psychological insight, and wry humor, Frankfurt proceeds by exploring how bullshit and the related concept of humbug are distinct from lying. He argues that bullshitters misrepresent themselves to their audience not as liars do, that is, by deliberately making false claims about what is true. In fact, bullshit need not be untrue at all.
Wirtuozerskie umiejętności Stanisława Barańczaka, o których wielokrotnie pisano, komentując jego twórczość literacką i translatorską, znajdują potwierdzenie również w sposobie posługiwania się przez ...niego dyskursem (quasi)naukowym, konstruowanym na potrzeby intelektualnej zabawy. Osobliwym tego przykładem jest „prywatna teoria gatunków” wyłożona w książce Pegaz zdębiał (I wyd. w 1995 r.), w odniesieniu do której formuła kuglarskiego seansu, oznaczająca pewną odmianę sztuki zręcznościowo- magicznej, stanowić może istotne narzędzie interpretacji. Stosowane przez Barańczaka efektowne techniki oddziaływania na wyobraźnię odbiorcy („żonglowanie” teoretycznymi pomysłami, triki służące budowaniu naukowej iluzji, użycie zaskakujących form obrazowania w charakterze budzących podziw rekwizytów, symulowanie obfitującego w dziwności spektaklu) tworzą atmosferę niezwykłości, typową dla prestidigitatorsko- iluzjonistycznych praktyk.
Hvordan brukes nonsens og satire i en utforsking av ulike stereotypiske oppfatninger om både flyktninger og nordmenn i barneboka Kurt koker hodet (2003)? I artikkelen analyseres ei barnebok som ...tematiserer flyktningekrisen og debatten om denne. Artikkelen utforsker hvordan boka kan forstås som oppdragende ved at den gjør leseren bevisst på egne fordommer i møte med de andre. Et mangfold av barnebøker har tatt opp flyktningetemaet de siste årene, men Loes barnebok skiller seg fra det typiske ved at det er en satirisk bok i nonsenstradisjonen. Dermed inviterer den også i mindre grad til medfølelse og identifikasjon med flyktningen enn det som er vanlig i denne typen barnelitteratur. Barnelitteratur blir gjerne beskrevet som enklere enn litteratur for voksne. Satiren er imidlertid kompleks i uttrykket, hvor humor, ironi og sarkasme inviterer til samfunnskritikk. Hvordan brukes nonsens og satire i barneboka? Hvem rammes av ironi og latterliggjøring? Bakhtins teorier om karnevalisme, latterens makt og det flerstemmige i litteraturen danner det teoretiske bakteppet for artikkelen, samt ulike teorier om barnelitteraturens egenart.
Radnja djela Edwarda Goreyja često je smještena u hibridno viktorijanskoedvardijansko razdoblje, a u toj vremenskoj neodredivosti nerijetko sudjeluje i Goreyjevo korištenje komično anakronih detalja. ...Kao što se u radu pokazuje na primjerima slikovnica The Broken Spoke (1976.), The Object-Lesson (1958.), i The Water Flowers (1976.), Goreyjeva poigravanja s postupcima kao što su simultanost, digresija i ponavljanje unutar okvira nonsensa pozivaju na promišljanje bezvremenosti i beskonačnosti. Riječ je o postupcima koji neminovno privlače čitateljevu pozornost i usmjeravaju je na oblik i strukturu Goreyjevih djela, a sličan je i učinak njegovih intertekstualnih citiranja vremenskih motiva iz drugih tekstova, kao što je slučaj s parodijskom transplantacijom Dickensovih duhova koji putuju kroz vrijeme (The Haunted Tea-Cosy, 1997.). No, unatoč takvu ogoljavanju oblika, Goreyjevi tekstovi učestalo postižu ozbiljno-smiješnu kombinaciju tonaliteta kojom se komplicira njihovo pojednostavljeno čitanje u jedinstveno komičnome ključu. Riječ je o osobini koja je potaknula komentatore Goreyjevih djela da u njima prepoznaju „melankoličnu i egzistencijalnu nelagodu“ (Kindley 2018.), a koju Gorey, između ostalog, postiže i relativno učestalim pojavljivanjem sablasti. Radi se o pojavama koje nužno upozoravaju na pitanje vremena, pokazujući istovremeno na prošlost i na budućnost. Rad se zaključuje pitanjem o tome što takvo dvosmjerno kretanje može značiti za čitateljsko iskustvo u susretima s Goreyjevim tajanstvenim sablastima.
L’interleukine-4, cytokine clef du système immunitaire, est l’une des composantesprincipales de la réponse humorale. Un variant d’épissage de l’IL-4 humaine, nommé IL-4δ2est caractérisé par une ...délétion de l’exon 2. L’expression d’isoformes de cytokines peut êtrespécifique d’un tissu, d’un stimulus ou d’un état pathologique. Un intérêt particulier leur estaccordé car leur présence ou leur niveau d’expression peut en faire des biomarqueurspotentiels de certains stades pathologiques. Ainsi, ce projet a été consacré à l’étude del’expression et de la fonctionnalité de l’IL-4δ2 dans le but de mieux caractériser son rôle ausein de la réponse immunitaire.Une étude cinétique des niveaux d’expression de l’interleukine-4 et de son variant,réalisée chez des donneurs sains, montre une expression de ces deux variants dépendante dudonneur. L’étude a été poursuivie pour déterminer le type cellulaire capable de produire l’IL-4δ2. Ainsi, l’IL-4δ2 ne semble pas être exprimée par les cellules CD4+ et CD8+ à l’inversedes granulocytes.La fonction agoniste ou antagoniste à l’IL-4, de l’isoforme δ2, sujette à controverse, ajustifié une exploration de sa fonctionnalité. Nous avons ainsi évalué la capacité de l’IL-4δ2 àactiver les voies de signalisation de l’IL-4. Une absence d’activation de mécanismescellulaires similaires à l’IL-4 nous suggère un potentiel rôle inhibiteur de ce variant.Au cours du travail sur l’IL-4δ2, un nouveau variant d’épissage de l’IL-4 a étédécouvert chez l’homme. Par épissage alternatif, un nouvel exon est retenu dans l’ARNm dece variant. L’étude de celui-ci nous a permis de proposer, pour cet ARNm, une dégradationpar le mécanisme de Nonsens-Mediated Decay (NMD). Cette découverte apporte un niveausupplémentaire dans la compréhension du système de régulation de l’IL-4.Ce sujet d’étude apporte de nouveaux éléments quant à l’expression et la fonction del’IL-4δ2. De plus, l’identification d’un nouveau variant d’épissage enrichit la connaissancesur la régulation de l’expression du gène de l’Il4. D’une façon générale, la prise en comptedes variants d’épissage des cytokines devrait permettre de mieux caractériser la réponseimmunitaire, essentielle dans un contexte de vaccinologie.
Interleukin-4 (IL-4) is a key cytokine driving the humoral component of the immunesystem. An alternative splice variant of human IL-4, deleted of the second exon and so calledIL-4δ2 has been described. The expression of alternative splice variants is known to be tissuespecific,dependent of a particular stimulus or a pathological state. Their potential asbiomarkers is of increasing interest. Thus, this project was dedicated to the functionality ofIL-4δ2, improving characterization of the immune response.A kinetic study on the expression levels of IL-4 and its spliced variant, conducted onhealthy donors has shown to be donor-specific. The determination of the cell type able toproduce IL-4δ2 indicated that, CD4+ and CD8+ cells were not expressing the isoform, incontrast to granulocytes.The controversial agonist or antagonist function of IL-4δ2 was discussed throughfunctionality. The ability of IL-4δ2 to induce the signaling pathways of IL-4 was evaluated.An absence of similar profile of activation to IL-4 suggests a potential inhibitory role of IL-4δ2.During the study on IL-4δ2, a new alternatively spliced variant of IL-4 was discoveredin humans. Upon splicing, a new exon is retained in this variant. Its functional outcome as asubstrate for Nonsens-Mediated Decay (NMD) allowed bringing a new insight in thecomprehension of IL-4 regulatory system.Our work brought novel elements in the expression and functionality of IL-4δ2.Moreover, the discovery of a new alternatively spliced variant enriched the knowledge on theregulation pathways of Il4 gene expression. A focus on alternatively spliced variants ofcytokines is likely to clarify the complex regulation of the immune system.
Rad se bavi ideološki uvjetovanim promjenama kulturne politike u socijalističkoj Jugoslaviji u prvom desetljeću poslije Drugoga svjetskog rata (1945. – 1955.) i njihovim utjecajima na dječju poeziju. ...Nagli zaokret od partijski kontroliranog socijalističkog realizma prema slobodi (također ideološki uspostavljenoj) znanstvenog i umjetničkog stvaralaštva rezultirao je umjetničko-ideološkim fenomenom koji pojedini povjesničari književnosti nazivaju socijalističkim estetizmom. Naš rad dokazuje da je izraz takvog estetizma u dječjoj književnosti moderna poezija za djecu. Ideje stvaralačke slobode i sveopćeg društvenog modernizma reflektirale su se i u prosvjetnoj politici i u društvenoj skrbi o djeci i mladima. Sve je to našlo svoj izraz u poeziji koja daje prednost igri, i to, prije svega, igri u jeziku, humoru i mašti nad izravnom pedagoškom funkcijom. Takva poezija ima svoje izvore i u narodnoj i u europskoj književnoj tradiciji, otvorena je za dječje želje i strahove, emancipacijska je, ali je istodobno i odijeljena od mnogih aspekata stvarnoga dječjeg života i položaja djeteta u društvu. Takva je poezija na različite načine nastajala unutar različitih nacionalnih kultura nekadašnje socijalističke Jugoslavije, istodobno ostvarujući slične i po mnogo čemu usporedive estetske i socijalne učinke.
O definiciji i autorstvu tekstova pisanih za djecu raspravlja se već desetljećima. U izlaganju će se govoriti o pojmu "djecolikoga jezika" kao jezika koji se razlikuje od ostalih vrsta izričaja ...svojom povezanošću s pojmom djeteta i dječjom kulturom, no čiji su izvor odrasli. U skladu s tim djecoliki se jezik odlikuje izrazitim odstupanjem/zastranjivanjem od norme, a stvaraju ga odrasli autori koji pokazuju naklonost prema književnom eksperimentiranju te se često poistovjećuju sa svojom dječjom publikom. Povezanošću sa "semiotičkim" oblikom jezika kako ga definira Julia Kristeva, a koji se odnosi na prozodiju, zvuk i melodiju jezika, takva djela dječje književnosti ukazuju na devijantnost lingvističkih/leksičkih, fonetičkih, semantičkih, pravopisnih, gramatičkih i ostalih stilskih i strukturnih elemenata, specifičnu uporabu neologizama, igru riječi, glasovne figure, hiperbole, nonsense. Na taj način autori tekstova za djecu stvaraju posebnu vrstu izričaja jezikom koji se opire standardnim pravilima i ne trpi status quo, a čiji su rezultat zaigranost, humor, subverzivnost i groteska. Sa svrhom određivanja i opisivanja kategorija djecolikoga jezika ovo se istraživanje bavi primjerima popularne dječje književnosti autora engleskoga govornog područja kao što su Roald Dahl, Dr. Seuss, A. A. Milne, J. R. R. Tolkien, J. K. Rowling, Edward Lear, Lewis Carroll, J. M. Barrie i drugi. Iako analiza primarno obraća pozornost na primjere specifičnoga govornog područja, djecoliki je jezik univerzalan bez obzira na dob ili područje. On je izvor slobode i divergentnoga mišljenja, potiče nas da čitamo i omogućava nam da izrastemo u vrlo moćne ljude.