The text-critical edition Turjaška knjiga listin II Turjak Book of Charters II, containing 436 published documents from the 15th century, completes the medieval corpus of charters from the private ...archives of the Carniolan comital and ducal lines of the Auerspergs. Published in their entirety, the charters are equipped with Slovenian regests and followed in the end by a comprehensive index of names and pictures of seals from the charters.The Auerspergs Turjaški are among the rare noble families in the Slovenian territory with systematically preserved archives that date back to the Middle Ages. Most archival materials of the family, which was largely embedded in the framework of the Province of Carniola until the end of the 15th century, are presently kept in two private family archives: the Turjak Comital Fideicomiss Archives (Gräflich Auersperg'sches Fideikommisarchiv), first kept in the Turjak Castle until 1942 and now in the Carinthian Provincial Archives in Klagenfurt, and the Turjak Ducal Archives (Fürstlich Auersperg'sches Archiv), which were first moved to the Turjak Palace in Ljubljana and the Lower Austrian Lösensteinleiten Castle and finally ended up in the Viennese Haus-, Hof-, und Staatsarchiv.
The Auerspergs Turjaški are among the rare noble families in the Slovenian territory with systematically preserved archives that date back to the Middle Ages. Most archival materials of the family, ...which was largely embedded in the framework of the Province of Carniola until the end of the 15th century, are presently kept in two private family archives: the Turjak Comital Fideicomiss Archives (Gräflich Auersperg'sches Fideikommisarchiv), first kept in the Turjak Castle until 1942 and now in the Carinthian Provincial Archives in Klagenfurt, and the Turjak Ducal Archives (Fürstlich Auersperg'sches Archiv), which were first moved to the Turjak Palace in Ljubljana and the Lower Austrian Lösensteinleiten Castle and finally ended up in the Viennese Haus-, Hof-, und Staatsarchiv.Turjaška knjiga listin 1 (1218–1400) Turjak Book of Charters I (1218–1400) contains 277 charters from the private archives of the Carniolan comital and ducal lines of the Auerspergs Turjaški. Published in their entirety, the charters are equipped with Slovenian regests and followed in the end by a comprehensive index of names and pictures of seals from the charters. With the publication of the Turjak charters, Slovenian historiography has gained an indispensable aid for the research of Slovenian medieval and modern history.
Nagrobnik z nemškim napisom GRAB STAETE DER DIMNIGGSCHEN FAMILIE VON LAHR 1797 je iz gliničana, postavili so ga v prvh desetletjih 19. stoletja. Po Zadnikarjevem mnenju je to najstarejši nagrobnik, ...ki pa je nekaj časa služil za pokrov neke grobnice, pozneje pa so ga vzidali v steno. Na nagrobni plošči je velik rodbinski grb s ščitom, v katerem so trije ščitki, kar v heraldiki predstavlja grb slikarjev. Avtorici monografije o Navju sklepata, da je bil morda nekdo iz družine slikar. Kot grbovni okras na vrhu plošče je tulipan, ob straneh so ostanki šlemnega pokrivala, dva ribja ali zmajeva trupa in stilizirana jonska pilastra. Pod grbom je angelska glavica s perutmi – simbol duše, ki je pogosta na otroških nagrobnikih. Na spodnjem robu plošče je lobanja s kostjo kot simbol minljivosti. (Povzeto po: M. Piškur, S. Žitko: Ljubljansko Navje. Ljubljana, 1997.; M. Zadnikar, Navje – gaj slave. V : Tovariš, ilustrirana revija, 2. 9. 1949, str. 588.)
Nagrobnik je v nemškem jeziku. Pokopani so dvorni sodni advokat Blaž Crobath, rojen 1799 v Železnikih, njegova žena Josipina, ki je bila poljskega rodu, hči Amalija in sin Evgen. Blaž Crobath je bil ...znan mecen kulturnikov in pesnikov, ki se je pogosto družil s Francetom Prešernom, Matijo Čopom, Andrejem Smoletom, Emilom Korytkom. Bil je član deželnega muzejskega društva in deželnega zbora. Nagrobnik je dal postaviti sin Ludvik po smrti sestre Amalije novembra 1856. Nagrobno ploščo na vrhu krasi marmornata palmeta, ki je zamenjala prvotni marmornati križ. Plošča je iz kraškega apnenca, na njej so nanizani gotski trolisti.(Povzeto po: M. Piškur, S. Žitko: Ljubljansko Navje. Ljubljana, 1997.)
Historično nagrobno obeležje tiskarske družine Blaznik (Blasnik) je visoko skoraj tri metre in je izdelano iz kraškega apnenca. Postavljeno je v spomin znamenitemu tiskarju Jožefu (1800 – 1872) iz ...Idrije, ki je s poroko postal lastnik Retzerjeve tiskarne v Ljubljani, ki je veljala za najboljšo tisti čas. Izdala je najpomembnejše tiske tistega obdobja – knjige in časnike. Na nagrobniku v nemškem jeziku so navedeni še žena Frančiška Marija, roj. Retzer, hčeri Frančiška in Albina, ki sta bili po očetovi smrti s sestro Aleksandrino (por. Poklukar), nekaj časa solastnici tiskarne, ter sin Jožef. Nagrobnik povzema arhitekturne prvine iz srednjega veka, grobno simboliko pa zlasti iz klasicizma. Na spodnjem oktagonalnem delu so navzdol obrnjene plamenice, simbol ugašajočega življenja, in friz z bršljanom (nesmrtnost), na krakih križa pa so pritrjene krogle, simboli vesoljstva. V praznem ovalu s pentljo na sredini spomenika je bil predtem drug okras. Po smrti Blaznikove hčere Roze, ki je s poroko postala grofica, pa so tja namestili grb. Avtorici monografije o Navju opozarjata na nestrokovno obnovo nagrobnika ob 160-letnici tiskarne leta 1989. Napis na nagrobniku se v slovenščini glasi: Rodbina Blaznik – Jožef Blaznik, lastnik tipografsko-artističnega podjetja, meščan in svetnik trgovske zbornice v Ljubljani … Frančiška Mar. Blaznik, r. Retzer …, Roza grofica Manini, r. Blaznik, pl. Stoeckl …, Albina Blaznik, u. v Solkanu. (Povzeto po: M. Piškur, S. Žitko: Ljubljansko Navje. Ljubljana, 1997.)
Nagrobna plošča je iz gliničana, pisava je nemška fraktura. Najverjetneje so spomenik postavili že v 60. letih 19. stoletja. V grobu počiva Mihael Ambrož (1808-1864), politik in podjetnik, deželni ...poslanec in prvi predsednik ljubljanske čitalnice. Mihael Ambrož je ustanovil tudi parni mlin. Kot ljubljanski župan si je prizadeval za uradovanje v slovenskem jeziku. (Povzeto po: M. Piškur, S. Žitko: Ljubljansko Navje. Ljubljana, 1997.)