Reforma javne uprave u Srbiji Džinić, Jasmina
Hrvatska i komparativna javna uprava,
12/2011, Letnik:
11, Številka:
4
Journal Article
Odprti dostop
Analiziraju se položaj i uloga javne uprave u Srbiji nakon raspada SRFJ. Utvrđene su dvije glavne faze u razvoju javne uprave. Prva je obilježena autoritarnim sustavom vlasti (1990–2000) i ...dezorijentacijom koja je zatim uslijedila (2000–2004). Druga, reformski orijentirana faza počinje 2004. kada je usvojena
Strategija reforme državne uprave u Republici Srbiji. U članku se navode glavni ciljevi, ključna područja reforme te nedostaci Strategije. Budući da se četverogodišnji period za implementaciju pokazao nerealističnim, provedba reforme je produžena za još četiri godine. Analiziraju se mjere poduzete u različitim područjima javne uprave i postignuti rezultati. Posebna pažnja je posvećena pitanjima racionalizacije organizacije državne uprave i menadžmenta, decentralizacije, privatizacije, službeničkog sustava i upravljanja ljudskim resursima, visokog obrazovanja za javnu upravu, mehanizama kontrole javne uprave i zaštite zakonitosti te pristupa informacijama od javnog značenja i zaštite podataka. Na kraju, kao glavne prepreke implementaciji Strategije navode se još uvijek
prisutna partitokracija, nedostatak pravne kulture, nezadovoljavajući kapacitet ministarstava nadležnih za upravljanje procesom reforme javne uprave, loša kvaliteta propisa, hijerarhijska priroda donošenja odluka, nedostatni lokalni proračuni i upravni kapaciteti te nedostatak kapaciteta za preuzimanje strane pomoći. S obzirom na proeuropske aspiracije, Srbija bi ubuduće trebala biti učinkovitija i brža u realizaciji postavljenih reformskih mjera.
U radu se objašnjavaju osnovni elementi izgradnje ekspertnog sustava za upravljanje ljudskim potencijalima u državnoj upravi na organizacijskoj razini koja obuhvaća ministarstva, državne upravne ...organizacije i urede državne uprave. Kako je državna uprava po broju djelatnika vrlo velika organizacija potrebno je izgraditi kvalitetan model upravljanja ljudskim potencijalima koji su nositelji cjelokupnog radnog procesa. Naime, za razliku od proizvodnih otganizacija u kojima strojevi i ostala oprema participiraju u radnom procesu kod državnih organizacija cjelukupni je radni proces isključivo orijentiran prema osobama koje svoje su zaposlene u državnoj upravi. Raščlamba ekspertnog sustava za upravljanje ljudskim potencijalima ukazuje na niz mogućih problema i poteškoća te daje cjeloviti prikaz najvažnijih aspekata u izgradnji a djelomično i u samom rukovoñenju ljudskim potencijalima. Poseban osvrt dan je na detaljnu analizu pri stručnom usavršavanju djelatnika.
Svrha ovog rada jest dijagnosticirati odnos prema radu u
srpskoj državnoj upravi sa stajališta poslovnih vrijednosnih
orijentacija zaposlenika u državnim tijelima, normativnoga
sustava vrednovanja ...rada u državnim tijelima te
vrijednosnoga sustava rada postuliranog u srpskoj Strategiji
reforme državne uprave. Odnos prema radu promatra se sa
stajališta organizacijske kulture. Primijenjene su metode
analize sadržaja, prikaza nalaza inozemnih i domaćih
istraživanja u sferi odnosa prema radu u državnim
administracijama i usporedna funkcionalna analiza nekih
elemenata odnosa prema radu u državnim administracijama
Hrvatske, Bosne i Hercegovine i Crne Gore. U zaključku je
vrednovan odnos prema radu u državnoj upravi Republike
Srbije, pri čemu su vrijednosne premise za vrednovanje
izlučene iz Strategije reforme državne uprave. Zaključak je
da odnos prema radu u srpskim državnim organima nije u
funkciji cilja države da građanima pruži kvalitetnu uslugu.
Ovaj se odnos može osjetno poboljšati promjenom
organizacijske kulture državnih tijela, pa su sastavljene
preporuke u okviru upravljanja ljudskim potencijalima.
U članku se prati razvoj i međusobni odnos poslovnoga djelokruga i uredskogaposlovanja te pismohrane Odjela za bogoštovlje i nastavu Zemaljske vlade za Hrvatskui Slavoniju, poglavito u registraturnim ...razdobljima 1892–1912. te 1914–1921.U osnovnim crtama djelokrug je stabilan, ali poslovanje se postupno povećava u opsegu,što prati i količina nastalih spisa. Povećanje opsega poslovanja i mjere povezane snjegovom modernizacijom te usklađivanje sustava označivanja spisa s podjelom poslova,utjecali su na organizaciju pismohrane, a prostorna ograničenja na višestrukoizlučivanje, koje se u pismohrani provodilo od 1902. do 1914., a vjerojatno i prije.Registraturni plan, koji je sastavljen od devet registraturnih svezaka 1892., doseže1914. dvadeset jedan svezak. U sljedećem razdoblju svesci su grupirani u trima skupinama,prema glavnim poslovima Odjela, a prate ih odgovarajući registri (I–III).Obrađen je i problem čuvanja i izlučivanja arhivskoga gradiva Odjela za bogoštovljei nastavu. Zbog nedostatka prostora provodilo se drastično izlučivanje, te je gradivonastalo prije 1892. sačuvano fragmentarno. Prostorni problemi s čuvanjem gradivarješavani su 1914–1917., nakon preuređenja i proširenja zgrada, odnosno prostora uOpatičkoj i Kamenitoj ulici. Gradivo nastalo nakon 1892. izlučeno je znatno selektivnije,a naročito ono koje datira 1907–1921.