Načrt postavitve.
Stanisław Ignacy Witkiewicz, Ponorela lokomotiva, režiser Jernej Lorenci, premiera 15. septembra 2012, SNG Drama Ljubljana - Mala drama
Načrt postavitve za prvo vajo.
Stanisław Ignacy Witkiewicz, Ponorela lokomotiva, režiser Jernej Lorenci, premiera 15. septembra 2012, SNG Drama Ljubljana - Mala drama
Prve skice – študija variant osvetlitve.
Stanisław Ignacy Witkiewicz, Ponorela lokomotiva, režiser Jernej Lorenci, premiera 15. septembra 2012, SNG Drama Ljubljana - Mala drama
Študija variant osvetlitve.
Stanisław Ignacy Witkiewicz, Ponorela lokomotiva, režiser Jernej Lorenci, premiera 15. septembra 2012, SNG Drama Ljubljana - Mala drama
Študija variant osvetlitve.
Stanisław Ignacy Witkiewicz, Ponorela lokomotiva, režiser Jernej Lorenci, premiera 15. septembra 2012, SNG Drama Ljubljana - Mala drama
Študija variant osvetlitve.
Stanisław Ignacy Witkiewicz, Ponorela lokomotiva, režiser Jernej Lorenci, premiera 15. septembra 2012, SNG Drama Ljubljana - Mala drama
Prve skice – študija variant osvetlitve.
Stanisław Ignacy Witkiewicz, Ponorela lokomotiva, režiser Jernej Lorenci, premiera 15. septembra 2012, SNG Drama Ljubljana - Mala drama
Študija variant osvetlitve.
Stanisław Ignacy Witkiewicz, Ponorela lokomotiva, režiser Jernej Lorenci, premiera 15. septembra 2012, SNG Drama Ljubljana - Mala drama
Študija variant osvetlitve.
Stanisław Ignacy Witkiewicz, Ponorela lokomotiva, režiser Jernej Lorenci, premiera 15. septembra 2012, SNG Drama Ljubljana - Mala drama
Študija variant osvetlitve.
Režiser Jernej Lorenci, premiera 24. novembra 2011, Mestno gledališče ljubljansko
Branko Hojnik je na FBS 2012 prejel Borštnikovo nagrado za scenografijo.
Obrazložitev ...strokovne žirije 47. FBS:
»Prostor za zgodbo Katerine Kabanove je oblikovan z mislijo na potek celotnega dogajanja. Odprtost prostora v prvem delu neopazno ustvarja in omogoča nenavadno prepišnost in izgubljenost, ki jo režija izvrstno izrablja pri vodenju igralcev. Odnosi med protagonisti šele v tako oblikovanem prostoru definirajo zagatnost časa, ki se nikamor ne premakne. Ko se v drugem delu v taisti prostor povezne bela interierska kletka, se zgodi usodna ujetost, zaznamovanost Katerine Kabanove, ki vodi lahko le v smrt. Prostor je izvrstna metafora, ki s svojo zavestno oblikovano nedorečenostjo odpira svet razmišljanja in čustvovanja tako protagonistom kot gledalcu.«